Előzőleg történt a Csillagkapuban...
Reese, az apád hibásra alkotott téged!
- Nem! - De igen!
Ha - mint mondjátok - ez az android felelős az első generációs..
replikátorok létrejöttéért, az elég jól bizonyíthatja az értékét.
Az X-303-as teljes radar-rendszerét még nem teljes. Alulról átrepülve észre sem veszik, hogy jönnek.
Fogalmam sincs hol vagyunk. Az irányát sem tudom a Földnek.
Ez az Asgard.
- Segíteni jöttetek? - Mi vagyunk, akiknek a segítségetek kell.
Az Asgard anyabolygót elfoglalták a replikátorok.
- Komolyan beszélsz? - Nagyon.
- Ez a hajó kell? Ez a vadiúj hajó? - Igen.
Annyira új, hogy még nincs neve se. Még be sincs fejezve!
Azt hiszem, pont ez a lényeg. Minél kevesebb technológiát tartalmazzon.
- Így van, Carter őrnagy. - Ez ellentmond a hagyományos logikának.
Az enyémnek is.
A replikátorok nem fognak egy ilyen alacsonyabbrendű technikát a sajátjukba integrálni.
- Aztán... mi van? - Van egy feladat, amire ti pont megfeleltek.
- Kell valaki, aki elég hülye? - Éppen ellenkezőleg.
Mind a fizikai, mind katonai rátermettségetekre szükség van.
Ja, de ne érts félre, a hízelgés nagyon bejön, de ha arra célzol ezzel, amire gondolok...
Amikor az Asgard nagytanács számára világossá vált,
hogy a háború a replikátorokkal nem nyerhető meg, egy csapda tervét alkottuk meg.
Amit ti tettetek lehetővé.
- Mi? - A Reese nevű android, amit ti találtatok,
és adtatok át nekünk, egy olyan algoritmust tartalmaz az alapvető programozásában,
amit, úgy gondoljuk, a replikátorok még mindig követnének.
- Akkor képesek voltatok reaktiválni? - Nem. Az android sérülése nem volt javítható.
Azonban a kulcsparancs aktiválva maradt az ideg-hálózatában,
és felerősítve kisugárzódott a szubtéren át az egész világegyetembe.
- Mi volt a parancs? - "Jöjjetek elő".
Arra utasították az összes replikátort, hogy menjenek oda magukhoz.
Van egy ötletem, hogy miért vesztettétek el a háborút...
A parancsot csak akkor küldtük szét, amikor a csapda már fel volt állítva.
- Mi volt a csapda? - Egy időtágító szerkezet.
Ami 0.16 fényév sugarú körben fejti ki hatását.
Hűha. Ez aztán a csapda...
Egy buborékot csináltak a replikátorok köré, amiben lassabban telik az idő...
10 a negyedikenszer lassabban.
Magyarul mondva, uram, 1 év a replikárotoknak annyi, mint nekünk 10 ezer.
- 1 óra több lenne, mint 1 év, egy nap... - Vettem.
A lényeg az, hogyha a terv működött, akkor hatásosan bezárta a replikátorokat egy adott helyre.
És több ezer évet adott az Asgard-nak, hogy megoldja a problémát.
- Nem. A lényeg az, hogy nem működött. - O'Neill-nek igaza van. A tervünk nem sikerült.
- Mi volt a hiba? - Nem tudjuk.
Az időtágító eszköz egy nagyon régi épületben lett elhelyezve a Halla-n.
Ez volt az első bolygó, ahol az Asgard letelepedett.
Az eszközt egy erős neutronium pajzs mögé helyeztük,
és beállítottuk a késleltetési időt, ami alatt biztonságban evakuálhattuk a népünk.
Nos, bármilyen erős is a neutronium, a replikátorok nem tudják átrágni maguk rajta?
Történetesen át tudják.
De nem annyi idő alatt, míg az eszköz aktiválódik.
Ez a számítás tekintélyes mozgásteret tartalmazott az esetleges hibák esetére.
Amikor eljött az idő, nem történt semmi.
Szóval a replikátoroknak valahogy el kellett érniük az eszközt, mielőtt aktiválódott volna.
- Úgy tűnik, ez az egyetlen magyarázat. - Szóval mit akartok, mit tegyünk?
Repüljetek át a hajótokkal a replikátorok által uralt űrön,
javítsátok meg a kárt, ami az időtágító eszközben esett,
és aktiváljátok, mielőtt a replikátorok meg tudnának állítani titeket.
-= CSILLAGKAPU CSK-1 =-
-= TERMÉSZETELLENES KIVÁLASZTÓDÁS =-
Thor, pajtás. Nincs rá esély.
A replikátorok hamarosan felemésztenek mindent a galaxisunkban.
- Azután a tietek jön. - Azt hittem, túl primitívek vagyunk ehhez.
A technológiátok nem fogja azonnal felkelteni a replikátorok érdeklődését,
de valószínűleg vonzani fogják őket a felhasználható anyagok, amiből a civilizációtok felépül.
A semmivé válásotok biztosra vehető.
Ami azt illeti, így lesz minden egyéb világgal, amit meglátogattunk. Csak idő kérdése.
Sikerült az összes Asgard-inak elmenekülni?
A legtöbbnek, de nem mindnek. Nagy csatát vívtunk.
Az evakuációs flotta a galaxisaink határai között áll,
- ..a válaszodra várva... - A válaszomra?
Megtettünk mindent, amit megtehettünk, és elbuktunk, O'Neill.
- Te és a csapatod jelentitek az egyetlen reményünk. - Ja, nagyszerű. Csak semmi kényszer, mi?
Ha az a döntésed, hogy nem hajtjátok végre ezt a feladatot, akkor tájékoztatom a Nagytanácsot.
- Csak adj egy percet, oké? - Mégis fontolóra veszed, O'Neill?
- Fontolóra veszem, hogy fontolóra vegyem-e... - Biztos kell legyen másik lehetőség.
Úgy gondoljuk, hogy nincs alternatív akcióterv.
Thor, nem hiszem, hogy felfogod, mit kérsz tőlünk.
A múltban a lőfegyvereitek voltak a leghatásosabbak.
Nos, jelenleg nincs nálunk egyetlen lőfegyver sem, és mint Carter mondta, messze vagyunk...
- ...otthontól? - Visszavontattál minket Föld körüli pályára.
Így van, Carter őrnagy.
A CSK Parancsnokságon lévő fegyverzet, a ruházattal, étellel és egyéb felszerelésekkel..
amire szükségetek lesz, éppen most transzportálódik ennek a hajónak a fedélzetére.
- Remélem kitöltötted a megfelelő papírokat. - Várj egy percet, voltak utasaink...
Ők a CSK Parancsnokságra lettek transzportálva.
- Még nem mondtam igent. - De újra megfontolod.
Hajlok a döntés felé...
- Hé, mit csinálsz? - Elhagyjuk a Naprendszert.
Thor, kis haver, ez nem így működik. Ez nem az én hajóm.
Ez nem rajtam múlik.
Az út a mi galaxisunkba órákig fog tartani a hajótokat vontatva.
Konzultálhatsz a feletteseiddel útközben.
- Őrmester? - Nem tudom megmagyarázni, uram.
Úgy tűnik minden fegyverzet eltűnt. P90-esek, SPAZ12-esek, SAZ-k, gránátok... Minden.
Uram. Négy emberünk, akik az X-303-at vezették, most tűnt elő a levegőből az indítócsarnokban.
Néhány légierős személyzet, és egy riporter pedig az étkezőben kötött ki a 22-iken.
Az ételkészlet fele ugyanekkor eltűnt.
A Csillagkapu biztosan nem működött?
- Igen, uram. - Mi a jóisten történt?
- Hello, uram. Siler, hogy van? - Ezredes. Jó látni, hogy él és jól van.
- Azt hittük, elvesztettük az X-303-at és az embereket. - Nem, uram. Mind jól vagyunk.
- Kivéve a Goa'uld-ot és Simmons-t természetesen. - Szóval az Asgard segítségével menekültek meg?
Valójában inkább úgy tűnik, hogy ők fognak megmenekülni a mi segítségünkkel.
Van ennek köze a bázis területéről eltűnt fegyverekhez és felszerelésekhez?
Igen, uram.
Elég annyit mondanom, hogy fel óhajt majd menni, és lenyomni egy gyors telefont.
- Az unokáimnak? - Akkor kettőt.
Azt hiszem, az elnök tudni szeretné, hogy az Asgard mit forgat a fejében a vadiúj hajónkkal kapcsolatban.
- Nem fogadták el. - Nem adtak engedélyt a küldetésre?
Azt igen. Amint meghallották az univerzum végzete dolgot, az elnök és Hammond is felfogták, hogy nincs esélyünk.
Jó szerencsét, jó utat kívántak, meg azokat a dolgokat, mint amikor azt hiszik, hogy meghalunk.
- Akkor mit nem fogadtak el? - A nevet, amit javasoltam.
- A hajónak? - Ja.
- Uram, nem hívhatjuk "Enterprise"-nak. - Miért nem?
A projekt kódneve a "Prometheus". Mi a baj vele?
Az egy görög tragédia. Kinek kell az?
- Oké, akkor az "X-303"? - Ja. Min dolgozik itt?
Nos, az Asgard azt feltételezi, hogy a replikátorok az időtágító szerkezet vezérlőjét tették tönkre.
Ami valójában csak egy fejlett időzítő, de ha Asgard technológia lesz velünk, a replikátorok felfigyelnek ránk.
Így Thor megépítette a vezérlő hasonmását földi anyagokból.
Ugyanolyan jól fog működni, mint az eredeti, de nem kelti fel a replikátorok figyelmét.
- Éhes vagyok. - Hármas rakodó, uram.
Kösz'.
Srácok, rosszul akartok lenni?
Thor elfelejtkezett a hűtőről, így azt találtuk ki, hogy a fagyasztott cuccokkal kezdünk.
Finom...
Azt meghiszem.
Szóval Jonas, az első alkalommal a replikátorok ellen.
Azt hiszem, elég jó elképzelésem van arról, mit várhatok.
Teal'c elmondott mindent, és elolvastam dr. Jackson összes írását. Lenyűgözőek!
- "Lenyűgözőek"? - Ja. Gondoljon csak bele.
Van egy emberi tudós, aki megalkotta ezt az android lányt, aki aztán játékként megalkotta a replikátorokat...
Legalább az elv, hogy egy ilyen gonosz dolog ilyen ártatlanból indulhat ki, le kellene, hogy nyűgözze.
A replikatorok csak azért léteznek, hogy sokszorosítsák maguk, és ezt előítéletek nélkül teszik.
Nem "gonoszabbak", mint egy vírus.
- Mint egy nagyon gonosz vírus. - Abban azért mind egyetérthetünk,
hogy egy élőlény, ami nem alapvetően gonosz, képes lehet gonosz dolgokra.
- Lassulunk. - Ezredes, előre kellene jönniük, uram.
Úton vagyunk.
Egy perccel ezelőtt léptünk ki a hiperűrből.
Nem merészkedhetünk közelebb anélkül, hogy kockáztatnánk a replikátorok támadását.
Innen a saját hajótok energiájával kell tovább mennetek.
- De itt fogsz ránk várni, igaz? - Van egy másik nyugtalanító dolog.
A hosszútávú érzékelőink jelezték, hogy az időtágító eszköz mégis aktiválódott.
Az jó hír.
- Vagy nem jó? - Az idő most gyorsabban telik a mezőn belül.
- Megfordították? - A tíz négyzetével.
Mi van veletek, emberek? Az időgépekkel csak a baj van!
Ezt még mi is tudjuk.
Tehát a replikátorok felfedezték a módját, hogy az időtágító berendezést saját céljaikra használhassák.
Mi lenne az a cél?
Meg kell mondjam, ez megváltoztatja a dolgokat.
- Carter, hogy is változtatja meg? - Nem tudom, uram.
Azt hiszem, nem változtatja meg.
Úgy érti, ugyanaz a probléma, mint egy órája?
Nos a különbség az, hogy ezalatt az óra alatt négy nap telt el a replikátoroknak.
Attól függően, hogy mikor csinálták ezt, akár évszázadokat is fejlődhettek.
- Vettem... - Ha újra meg akarod fontolni...
Nem, nem. Csak akkor eldobhatjuk a veszett fejsze nyelét is.
Csak azt remélhetjük, hogy ez lesz az utolsó favágó eszköz, amit ki kell dobni.
A bolygó koordinátái be lettek programozva a navigációs számítógépetekbe.
Módosítottuk a hajtóművet és a szerkezeti integritás pajzsokat a maximumukra,
hogy biztosítsuk a biztonságos megérkezésetek.
Figyelemmel követjük a folyamatot, amennyire tudjuk.
Sok sikert.
Beállítom a betáplált koordinátákat. A hiperhajtómű indul.
Megint.
Már hólyagos a kezem, nem megy gyorsabban.
Ezredes, most lépünk be az időtágító mezőbe.
Úton vagyunk.
Egy replikátorok által irányított hajó tűnik fel.
Remélhetőleg egyetértenek Thor-al, hogy ez a hajó egy darab ócskavas.
Letapogatnak.
Uram, a replikátor-hajó letapogat minket.
Még játékban vagyunk?
- Úgy van. - Igen, uram, távolodik.
Úgy tűnik, simán elérjük a bolygó légkörét.
Egyetlen építményt érzékelünk a megadott koordinátákon.
- Csak azt az egyet? - Csak kis kiemelkedések vannak.
- 200 méter. - Hajtómű 50%-ra.
- 150 méter. - A felszín teljesen síknak tűnik.
- 100 méter. - Nincs jele replikátoroknak.
A hajtóművek sebességcsökkenése.
50 méter.
A tehetetlenségi kiegyenlítők és szerkezeti integritás a maximumon.
Leszálló támaszok teljesen kieresztve.
- Mi volt az? - Villámlás, uram.
Minden rendszer működik.
10 méter.
5 méter.
Földet ért!
Hajtóművek leállnak.
Küldjünk üzenetet Thor-nak, hogy tudja, leszálltunk.
Mozgás!
Nem létezik, hogy ez az egyetlen épület az egész bolygón.
Lefogadnám, hogy a bogarak ettek meg minden mást.
Akkor most hol vannak?
Uram, ez nem fog tetszeni.
- Mi az? - A bolygó felszínét replikátor-összetevők alkotják.
Talán több, mint egyetlen réteg, és ki tudja milyen mély.
- Lehet, hogy több kilométer. - Miért lenne ez így?
Talán az idő visszafordításának következménye.
A viszonylagos idő szerint itt vannak évszázadok óta, de már nincs mit elfogyasztani, így spórolnak az energiával.
- Mi tartja itt őket? - Kit érdekel.
Ügyeljenek, hova lépnek.
Uram, az eredeti vezérlő még érintetlen. Lehet, hogy képes...
Ki maga?
Jack O'Neill ezredes, Légierő, Föld.
- Maga ki? - Jönnek a többiek.
Mit gondol, mit csinál?
Az óra egy kicsit gyorsabban jár itt. Egy kicsit megálltunk, kifújni magunkat.
Nemsokára odébb állunk.
A társai megpróbálják átállítani az időgépet,
és azt mi nem hagyhatjuk.
Ha a nő azonnal nem hagyja abba, eljárásra kényszerít minket.
- Azzal minket is hasonló eljárásra kényszerít. - Mondja a társainak, hogy hagyják abba.
- Carter, mennyi időre van szüksége? - Sokra, uram. Talán néhány órára.
- Órákra? - Uram, az interfészt teljesen újjáépítették.
- Abban sem vagyok biztos, hol kezdjem. - Nem tudja bekurblizni? Tekerni rajta?
Uram, ez nem így működik.
- Irónikus, igaz? - Kik maguk, emberek?!
Mert esetleg nem vették észre, hogy az egész bolygót kikövezték a replikátorok.
Tudatában vagyunk.
Akkor azt is tudniuk kell, hogy ezek a dolgok már több milliónyi életet vettek el.
És tovább fogják folytatni, hacsak meg nem állítjuk őket.
- Ez nem érti. - Tudja, "ez" éppen itt áll.
Attól tartok, nem hagyhatjuk, hogy megállítsák őket.
- Miért nem? - Mi vagyunk a replikátorok.
Mondja meg a társainak, hogy lépjenek el az eszköztől.
Carter...
- A lőfegyvereik. - Ja, tudja még ragaszkodunk hozzájuk.
Mostmár nincs rájuk szükség.
Itt vannak az én módszereim... Ez egy kedvező alkalom lehet.
Az első találkozásunk.
Legyenek üdvözölve.
Ezredes, ha mégis bántani akarnánk magukat, gondolja, hogy itt állnánk?
Mint mondtam, legyenek üdvözölve.
- A tudatalattijában vagyunk. - Több fény kellene, hogy legyen.
- Ez a hely biztosan fontos a számára. - Itt dolgozom.
Az írisz kódja 903-224-637.
Nem, csak majdnem.
Tessék itt egy. Egy állatra gondolok...
- Nem vártam, hogy szórakoztató lesz. - Nem vártam, hogy belenyomja a kezét a fejembe.
Az elméje hihetetlen.
- Jól van... - Micsoda káosz, és humor...
..és fájdalom.
Igaza van, hogy magát vádolja. A fia még élne, ha maga körültekintőbb.
Ezt ne csinálja megint.
Ez lesz a büntetése, ha megpróbál elrejteni valamit előlem az utunkon.
- Hová megyünk? - Minden helyre, ahol valaha volt...
Azta! Jézus Krisztus.
Carter.
Jonas!
A keze benne volt a fejemben. Olyan volt... mint egy lidércnyomás.
Azt hiszem, mindannyian ugyanazt éltük át.
- Nem emlékszem sokra. - Én sem.
- Mennyi ideig voltunk odakinn? - 37 órát, uram. Hajóidő szerint.
- Miért hoztak vissza ide? - Talán előnyt kovácsolhatunk a helyzetből.
Úgy érted, felrobbantani a hiperhajtóművet? Egy túltöltés elég szép robbanást okozna.
- Elég nagyot, hogy megérje? - Őszintén, uram? Nem tudom.
Menjen...
Küldjünk üzenetet Thor-nak. Hadd tudja meg, hogy rendesen elcsesztük.
- Hé, ezredes! Ezredes, nem hiszem, hogy sikerülni fog. - Ha Carter azt mondja, meg tudja csinálni...
Ja, de ha a robbanóanyagok és fegyverek működnének, akkor az Asgard meg tudta volna nyerni a háborút.
- Feltételezem, beszélni akar ezzel a bogár-népséggel? - Maga nem?
Nem.
Talán egyezségre tudnánk jutni.
Ha felrobbantjuk a hajtó, akkor ez a lehetőség elveszik.
Ha felrobban a hajó, már nem fog érdekelni.
Ezredes, nem hiszem, hogy tisztán látja mivé váltak.
- Replikátorok, akik úgy néznek ki, mint mi. - Ennél több.
- Uram, ez egy hatalmas ugrás az evolúciójukban. - Jonas, ezek replikátorok!
- Carter, mi folyik itt? - Minden rendben, uram. Csak beszélgetünk.
- És miről? - Ő hozott ide vissza minket.
Egyenként. Hogy így kényelmesebben legyünk.
- Kösz'. - Nem volt nehéz.
Jelenleg, uram, meghívtak vacsorára.
Az ő kívánságára.
- Ki az az ő? - Az Első.
- És maga...? - Az Ötödik voltam.
A többiek összeolvadtak replikátor hittestvéreinkkel, de hamarosan visszatérnek.
Nem akarja tudatni vele, hogy más terveink voltak?
A hajótok felrobbantása csak a felszínt alkotó replikátorokat látná el energiával.
Az étel készleteitek már át lettek szállítva a templomba.
- Mikorra várnak minket? - Amikor éhessé váltok.
- Ez az egy más, mint a többi. - Ez nem tréfa.
- Úgy értem, már majdnem emberi. - Nos, nem az.
Akkor mit teszünk?
- Elmehetünk? - A hajó képes repülni, de nem tudom, milyen messzire.
Uram, ha ez tényleg a replikátorok következő evolúciós lépcsőfoka,
akkor meg kellene tudnunk róluk, amennyit lehet, és valahogy visszaküldeni a jelentést.
Éhes valaki?
Legyenek üdvözölve.
Megbocsájtja, ha most nem rázunk kezet...
Kérem, üljenek le, és töltődjenek fel.
A szerves életformák nagyon gazdaságtalanul tárolják az energiát.
Ja. Feltételezem, maga a Hatodik.
- Igen. - A legújabb összeadásunk.
Szóval így haladnak: egy fiú, egy lány, egy fiú...?
- Uram, az egész asztal... - Láttam.
Még mindig vannak kérdéseink, amiket legutóbb nem tehettünk fel.
Amikor a replikáror hittestvéreink felfedezték az andriod Reese-t, rájöttek, hogy ő volt az alkotójuk.
Tanulmányozták a felépítését és kiderült, hogy a technológiája magasabbrendű, mint az övék.
A hittestvéreink suta darabokból vannak összeállítva.
Mi pedig milliónyi sejt-egységből.
Mikroszkopikusan összeállítva, hogy létrehozzák ezt az alakot.
- Mint a nanociták, uram. - Utálom azokat a dolgokat.
Az én megalkotásom volt az utolsó esemény, mielőtt az Asgard időgép aktiválódott.
Volt egy minimális repedés a neutronium pajzson, amin én keresztül tudtam hatolni,
így megállítani a gépet mielőtt aktiválódott volna, és fel tudtam használni a saját céljainkra.
- Ami mi lenne? - Növelni a számunkat.
Ez sosem változott.
És most, az Asgard-nak köszönhetően, a világ minden ideje a miénk.
Néhány év alatt hadsereggé válhatunk.
Ja, értem. De mi nem hagyhatjuk, hogy ezt megtegyék.
Nem tudnak megállítani.
Nem ugyanez volt a módja, ahogy Önök is domináns fajjá váltak a világukon?
Nem ez a folyamata a természetes kiválasztódásnak? Ez erősebb éli túl.
Ja, de a maguk fejlődésében semmi valóban természetes nincs.
Úgy értem, belelátnak az elménkbe, biztosan mind meg tudják mondani a különbséget.
Természetesen. Mi sokkal magasabbrendűek vagyunk.
És ha belelátnának annak az állatnak az elméjébe, amit vakon megesznek, ugyanerre a végeredményre jutnának.
A mi fajtánk volt, aki megalkotta a teremtőjüket.
- A mi képünkre alkották saját magukat. - Nem, Reese képére.
Nos, mindannyian tudják, hogy volt valami baj a programozásával.
Az emulációs folyamatban lévő programozási hiányosság ki lett küszöbölve a megalkotásomkor.
- Egyenek. - Tudja, az a hiba mégis ott lóghat a levegőben.
Megkíséreltük kijavítani a hibát az Ötödik megalkotásakor.
- De idáig még messze áll attól, hogy... - Emberi legyen?
Gyenge.
Talán Ötödik reprezentálja azt, amivé válni akartak?
Nem, nem követjük el megint ugyanazt a hibát.
Nos, megkapták a válaszaikat. Egyenek.
- Miért? - Hogy visszanyerjék az erejüket.
- Miért törődik annyira ezzel? - Hogy elég erősek legyenek.
- Mire? - Hogy behatoljunk az elméjükbe újra meg újra.
Lehetne más oka is, amiért életben tartanánk magukat?
Sokkal kevésbe lesz fájdalmas, ha nem állnak ellen.
Állj!
- Megtudtatok mindent, amit tudnotok kell. - Itt van négy elme, amit legalább egyszer felderíthetünk.
És Hatos nagyon kíváncsi a gondolataikra.
És te még ki sem használtad a lehetőséget.
- Nem. - Ragaszkodom hozzá.
Azt akarom, hogy lásd a káoszt, hogy felismerd a különbözőségüket.
Meg kell értened, mi vagy...
Nézd meg az emlékeiket azokról a világokról, amiket meg fogunk hódítani.
- Érted? - Igen.
Nem teszek szemrehányást, ha engem választ.
- Carter? - Rendben, uram.
A legutóbbiból sem emlékszem semmire.
Nem tudom, mi az, amit most mutat nekem, de nem a tudatalattim.
Nem, Carter őrnagy. Ez az enyém.
A legtöbb gondolatunkat megosztjuk, ezen a módon kapcsolódunk a replikátor hittestvéreinkhez is.
De az elmémnek ez a része csak az enyém.
Ez az egyetlen hely, ahol kommunikálhatunk anélkül, hogy a többiek megtudnák, mit mondunk.
- Maga nem szereti őket. - Én tévedek.
Nem, ők tévednek. Hatalmasat.
- Segítsen nekünk. - Nem tehetem.
Dehogynem. Mert maga inkább olyan, mint mi vagyunk.
A többieknek ugyanaz a hibájuk, mint Reese-nek volt. De maga...
- A többiek elpusztítanak. - Nem, ha velünk jön.
- Megtenné ezt? - Ha velünk jön,
és az időtágító eszközt alaphelyzetbe állítjuk az új interfésszel, amit hoztunk...
- Ők a testvéreim. - Az Asgard eszköznek sosem volt célja a pusztítás.
Számukra úgy fog tűnni, mintha csak néhány nap telne el, és nekünk századaink lesznek, hogy megoldjuk a hibát.
Mit akar, mit tegyek?
Ez így nem jó... Jonas és Teal'c?
Uram, van kiút ebből, de meg kell bíznunk benne...
Carter őrnagy.
Megcsináltam a szükséges változtatásokat.
- Min? - Az időtágító berendezésen.
Magukkal megyek.
Feltételezem, ez volt, amit el óhajtott mondani?
- Igen, uram. - A többeik beolvadnak a hittestvéreinkbe,
hogy megosszák, amit tanultak. De hamarosan visszatérnek.
Átállítottam az eszközt, de most be kell, hogy írja a parancskódot.
Rajta!
A többiek vissza a hajóra. Ne indítsák be a hajtóművet, de álljanak készenlétben.
A kódom beírva, már csak be kell állítanom az időzítőt.
Legalább két percig tart, míg a hajóig érünk,
és még kettő, míg elindítjuk a hajtóművet.
Az túl hosszú. A többiek tudni fogják, ha elmegyek.
- Visszaérnek, mielőtt az eszköz aktiválódna. - Akkor most kell elindítanunk.
- Nem, akkor csapdába esünk a többiekkel. - Maga sokkal gyorsabban odaérhet a hajóhoz, mint mi?
- Igen, az idő törtrésze alatt. - Adjon nekünk előnyt.
Ha pont akkor ér a hajóra, mielőtt indulunk, a hiánya nem riadóztatja a többieket,
míg túl késő nem lesz ahhoz, hogy tegyenek valamit.
Szóval állítsa az időzítőt 5 percre.
- Ez nagyon határeset, uram. - Tudom, őrnagy.
- Köszönöm. - Nem mennek el nélkülem?
Nem, érjen a hajóra kicsivel a 3 perc előtt.
3, 2, 1. Beállítva.
Az időzítő elindult.
- Indítsátok a hajtóműveket, most! - Értettem, O'Neill.
- Mit tettél? - Semmit.
- Hol vannak az emberek? - Visszamentek a hajójukra pihenni.
- Megpróbálnak elszökni. - Nem.
Miközben beszélünk, az indulásra készülnek.
- Megígérte nekem. - Még nem túl késő.
Ismerem a gondolataid. Még van idő megállítani a gépet.
Nem.
- Mennyi még? - 20 másodperc és aktiválódik az eszköz.
Emelkedjünk fel, különben sokáig itt maradunk.
- Elmenekülnek. - Még mindig van két perc.
Nem, fiam. Bolondot csináltak belőled.
Nem fognak itthagyni. Megígérte nekem.
Megígérte...
- Az időtágító mezőn kívül vagyunk. - Thor a gratulációját küldi, uram.
Találkoznak velünk, amint megállapították, hogy egyetlen replikátor hajó sem szökött meg.
Remek.
Felfogta, mit tett?
A helyes dolgot, Jonas.
Felhasználta ellene ez emberségét.
- A mijét? - Jonas-nak igaza van.
- Pontosan ezt tettük. - Nem volt ember.
Verjék ezt bele a fejükbe.
Be is csaphatott volna.
Mind tudjuk, mi történt volna, ha azok a dolgok kijutnak.
Ki állította volna meg őket?
Helyesen cselekedtünk.
- Remélem, igaza van, uram. - Én is.
felirat: milan_@mailbox.hu